Pas!
Dejlig bil. Hvor har De den fra?
- Den har overlevet i Schweiz. - Ligesom Dem selv.
Ligesom mig.
Den har overlevet i Schweiz. Ligesom pigen.
- Jeg vil se dit ansigt. - Må jeg lige tale med Dem?
- Hun er jo ikke Eva Braun. - Den sæk blev dræbt af sin mand.
Hun kommer fra en kz-lejr.
- Vis mig dit ansigt. - Nej...
Hold kæft. Vis mig dit ansigt nu.
Undskyld.
Det er i orden.
Lad dem passere.
Sårkanalen her er en skudlæsion.
De antog hende for at være død. Der var De heldig.
Kan De se?
Det er godt.
Patienten har sårfeber. Penicillin intravenøst.
Kindben og næseben knust.
Kraniebrud venstre side.
Har De været sangerinde?
Hvorhenne?
- Senest i St. Michaels Choir. - I London?
- Hvornår? - Indtil 1938.
Og så kom De tilbage. Som jøde. Hvorfor?
Det er en dejlig, kølig kælder, de har her.
Og ude i parken er der en rigtig plantage.
Der kan vi snart gå tur, og så kan du...
Hvem betaler for alt det, Lene?
- Du? - Nej.
Du har arvet.
Hele din familie er død.
Og Herbert og Marie...
- Tvillingerne. - Esther?
Esther har jeg ikke fundet endnu.
Hvor er Johnny?
Hvordan vil De se ud? De kan vælge.
Mange af mine patienter foretrækker Zarah Leander eller Söderbaum.
Selvom de begge vel er gået af mode.
Der er nok også et par herrer derude, der gerne ville have et nyt ansigt.
Jeg vil se ud som før.
Det bliver svært, og jeg råder Dem til at tænke nærmere over det.
- Hvorfor? - Man kan ikke få det helt præcis.
Det kan også være en fordel at få et andet udseende.
- Hvad skulle det være for en fordel? - De bliver et andet menneske.
Man kan ikke genkende Dem, så De kan...
Jeg vil se ud præcis som før.
- Vi bedøver Dem intravenøst. - Hvorfor?
De kan ikke få ætermaske på grund af ansigtets tilstand.
Men bare rolig. De kommer til at sove dybt og fast.
De skal bare tælle baglæns. Ti, ni, otte og så videre.
Ved De, at amerikanerne kalder det "countdown".
Det stammer fra en tysk film, "Frau Im Mond".
Tæl nu. Ti, ni...
- Ni... - Og fortsæt.
Syv, seks...
Johnny.
Undskyld, hr.
Hvad fanden er det, De laver?
- Undskyld? - Lene Winter fra agenturet.
Hvad er der sket?
- Han ville negle nogle kartotekskort. - Det er han ikke ene om.
- Må jeg se? - Værsgo.
Johannes Lenz, pianist. Skilt 4.10.1944.
Det ser jo rigtig godt ud.
Om et par dage kan bandagen komme af.
Jeg har for resten fundet en lejlighed. I Haifa.
Der er udsigt til havet. En smuk, ren arkitektur.
Bernstein har tegnet det.
Jeg har billeder med. Vil du se?
Se.
Nej, jeg har ikke set ham.
Nelly, det er udbombet. Det findes ikke mere.
Jeg findes slet ikke mere.
Nelly, kan du huske, hvordan du havde det for tre måneder siden?
Hvor fortvivlet du var?
Det er imponerende, hvad dr. Bongartz har...
Om et par dage, når plastret skal af...
Kunne du genkende mig?
Ja.
Det er mig.
Hvor har du det fra?
Klinikken skulle jo have billeder til rekonstruktionen.
Nej, det er et forkert ord. Dr. Bongartz brugte det, og jeg...
- Genskabelse er bedre, ikke? - Genskabelse? Se dog på mig.
Du er smuk, Nelly.
Det er slet ikke det, det handler om.
- Hvad betyder de cirkler? - De er nazister.
- Står korsene så for de døde? - Ja.
Nu skal der også stå et kors over Esther.
Det er et mirakel, at du har overlevet.
- Der er ikke noget kors over Johnny. - Johnny interesserer mig ikke.
Her er der kjoler.
Og en jakke af engelsk stof.
Og to frakker. En let sommerfrakke og en for et til overgangen.
Det er alt sammen noget, fru Winter har skaffet. Pragtfuldt stof.
Passer størrelse 38?
Hvornår rejser De til Palæstina?
Det ved jeg ikke endnu.
Her er badeværelset. Det er også fuldt udstyret.
Og så virker det.
Hvis De skulle mangle noget, skal De bare sige til.
Nej. Det gør vi ikke. Lyset skal være slukket.
Vi er udsat for en plage.
Krigen har ikke fået bugt med myggene.
De kommer herop fra søen i sværme.
Nej, det vil jeg hellere selv. Tak.
- Hvornår skal vi spise, Elisabeth? - Klokken 19, hvis det kan passe.
- Hvad har De lavet til os? - Kåldolmer med brisling.
Hvor har De skaffet brisling?
Jeg fik hverken muskat eller smør eller sort peber. Det er grusomt.
- De er altid så god til at improvisere. - Improvisere og improvisere.
Det må snart være slut med at improvisere.
Elisabeth er helt utrolig.
- Er hun ikke nazist? - Hun har altid hadet nazisterne.
Synes du så om det?
- Ja. - Dejligt.
Jeg har lagt papirerne til lejligheden i Haifa her på skrivebordet.
Jeg har også fundet to andre muligheder til os begge to i Tel Aviv.
Det er et nyt byggeprojekt. De stiller en grund til rådighed for os.
Det var ellers ikke helt let at få visum til os begge to.
- Værsgo. - Tak, Elisabeth.
- Er det i orden? - Ja.
Må jeg høre den igen?
Er den ikke god?
I London hørte jeg den hver aften, før jeg skulle sove.
Vil du ikke synge den for mig?
Okay.
Jeg kan ikke længere tåle at høre en tysk sang.
Når du får det lidt bedre, skal vi se på din formue.
- Er det meget? - Betragteligt.
Lejlighederne bebos af nazisterne. Det tager tid at få dem ud.
Men i Schweiz ligger der en stor portion penge.
Det er de dræbtes penge, og det forpligter os.
Til hvad?
Til at tage til Palæstina og bygge en stat op, hvor vi jøder kan leve trygt.
Og derfor tager vi alt det tilbage, som de har taget fra os.
Så kan vi måske igen synge og høre tyske sange.
Hende her ser heller ikke værst ud. Hej, Fräulein.
Kan De lide den?
Ja.
Så giv mig noget.
Ja.
Jeg leder efter min mand.
Han er også musiker.
Hvad spiller han?
Han er pianist.
Hvis han er heldig, spiller han i en kabaret eller klub.
Ellers står han på et gadehjørne og spiller harmonika.
Hvilke klubber?
Jeg ville prøve hos amerikanerne.
Johnny! Hvad har jeg gjort? Jeg ville bare danse lidt.
Slip mig. Slip mig, Johnny.
Johnny?
Ja.
Undskyld. Jeg tog fejl af Dem og en anden.
Bliv stående.
Jeg sagde, du skulle blive stående.
Hvad har du i tasken?
Lad mig se.
Den dejlige frakke.
Den står ikke til at redde.
Det er tjære. Hvor har hun dog været?
Vil De lade os være alene lidt, Elisabeth?
Fandt du ham så?
Du kan ikke føjte rundt om natten. Tænk på, hvem der færdes derude.
Jeg går ikke uden for en dør uden en revolver.
Jeg kan ikke passe på dig altid. Jeg tager til Polen et stykke tid.
Hvor længe?
En, to uger. Måske længere.
Har du tænkt på, om det skal være Haifa eller Tel Aviv?
I Tel Aviv er der et Jewish Choir under Vera Stroux. Var det noget?
Hvad skulle jeg i et Jewish Choir? Jeg er ikke jøde.
Jo, du er, hvad enten du vil eller ej.
De ville slå dig ihjel, fordi du er jøde.
Vi kan ikke blive her, Nelly.
Johnny forrådte dig.
Du blev hentet den 6.10.1944.
Johnny blev hentet den 4.10.1944.
Han blev forhørt og løsladt igen den 6.10. lidt efter at du blev hentet.
De satte ham ikke i fængsel. Han fik ingen straf. Tværtimod.
Han fik lov til at spille videre. Nu vil han have dine penge.
Har du set ham?
- Ja. - Hvornår?
For to måneder siden.
Har du talt med ham?
Jeg taler ikke med forrædere.
Pragtfuldt! Pragtfuldt!
Vi har øl. Vi har koldt øl. Vi har whisky.
Vi har champagne.
Men der mangler noget. Hvor er pigerne?
Og nu synger vores fortryllende Vicky og Lola
- en sang af den formidable Cole Porter, "Night and Day".
Nat og dag.
Johnny!
Pas på!
Jeg var ved at køre hende ned.
Nelly?
Er alt, som det skal være?
Ja.
Vent lidt. Jeg kommer om lidt.
Jeg har også skaffet en revolver til dig.
Kan du betjene sådan en?
Det er tit også nok bare at vise den.
Jeg leder efter Johnny.
Er det ham, der har vappet dig en?
Han arbejder her.
Nej, her arbejder ingen Johnny.
- Jamen jeg har set ham. - Nej, kender du nogen Johnny?
Johnny, din pjalt. Din pung er tom.
Men kælderen er fuld. Så tag og kom.
Verden er en kaj, hvor pigerne venter.
Og fordrejer samtlige sømænds hoveder.
- En kop kaffe var ikke af vejen. - Jeg kommer.
- Er du hendes Johnny? Hun søger job. - Du må ikke slå hende mere.
Kom nu, Johannes.
Det er ham, De skal tale med.
Beklager. Det er den forkerte pige.
Jeg troede, hun var ny her.
Søger De arbejde?
Har De et sted at bo?
Alene?
Vent her.
Kom med. Jeg har ikke så meget tid.
Vi kan tjene mange penge.
- Der er en, De ligner. - Hvem?
Min kone. Nu, hvor hun er død, har hun penge. Før havde hun ingen.
Hvorfor?
Hun og hele hendes familie blev slået ihjel.
Denne vej.
De kan få det bagerste rum.
Jeg sover herude.
Jeg kan ikke få fat i arven. Det er ikke bevist, at hun er død.
- Hun lever måske endnu. - Hun er død.
De skal spille min kone. Jeg vil lære Dem det hele.
Så skal De komme tilbage som overlevende og gøre krav på arven.
Vi deler den. Der bliver sikkert 20.000 dollar til Dem.
De må ikke gå ud i de næste par uger. Ingen må få Dem at se.
Jeg sørger for maden.
- Der er amerikansk øl. - Johnny!
Kald mig ikke det.
- Hvad skal jeg så kalde dig? - Johannes.
Senere må De kalde mig Johnny, når de andre hører det. Og sig ikke du.
- Hvilke andre? - Når De kommer som overlevende.
Hvad hedder De?
Esther.
Det er der ikke mange, der hedder mere.
- Hvad hed Deres kone? - Nelly.
Jeg kommer tilbage klokken fire. De må lade mig sove.
Ligner jeg hende meget?
Nej, men snart.
Lene.
Lene!
- Nelly? - Ja.
Nej, du skal ikke tænde lyset.
Du har mødt ham.
Ja.
Hvad skete der?
Døren er åben.
Vær venlig at gå tilbage og kom ind igen.
Kom ind ad døren igen.
Uden taske.
Lad være med at se på mig. Kom bare ind og gå et par skridt ned ad trappen.
Kom, videre ned ad trappen helt normalt.
Jeg håbede oprigtig talt, at De ikke ville komme igen.
- Hvorfor? - Det går ikke.
Her er to dollar.
Og rationeringsmærker. Beklager. Tag dem bare.
- Og nu må De gå. - Vi skulle begynde på arbejdet.
Kan De ikke forstå, at det ikke går?
- Hvorfor ikke? - Fordi De ikke vil kunne klare det.
Tag nu pengene og gå.
Vi kan da prøve. Bare et par dage.
Hvis det ikke lykkes, går jeg igen.
Ikke?
Sæt Dem over på den anden side.
Her er et eksempel.
De skal kunne efterligne hendes håndskrift. Øv Dem på det.
- Det er en indkøbsliste. - Ja, den begynder vi med.
Øv dem nu bare.
Er det alt, hvad De ejer?
Jeg skal se, hvad jeg kan skaffe. Øv Dem nu.
Der er nogle rester tilovers.
Tak.
De kunne have sparet Dem besværet. Der er ingen penge i skuffen.
Hvad?
Nå, det. Jeg manglede forlæg.
- Hvad for forlæg? - Hendes skrift.
Jeg var færdig med indkøbslisten og manglede skriftprøver.
Vis mig det.
Det ligger på bordet.
- Har De ikke kalkeret det? - Nej.
Sæt Dem.
"Venstrekørsel vænner jeg mig aldrig til."
Skriv!
"Venstrekørsel vænner jeg mig aldrig til."
"...aldrig til."
Skriv:
"Jeg er i live og kommer snart tilbage." Underskrevet Nelly Lenz.
Sådan er hendes underskrift.
Det er næsten identisk.
Godt. De kan godt gå i seng igen. I morgen fortsætter vi.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg har taget nogle ting med til Dem.
Er det Nellys ting?
De er brændt. Der er kun skoene tilbage.
De er fra Paris.
Prøv dem. Prøv skoene.
- Har De købt dem til hende? - Det tror jeg nok.
Passer den?
Var De med hende i Paris?
- Jeg må vide den slags. - Tag også den anden på og gå lidt.
Klemmer de?
Hvorfor går De så så underligt? Det må vi også øve.
Jeg er lige stået op, og jeg har ikke fået morgenmad endnu.
Jeg har sat vand over til kaffe. Der er snart morgenmad. Gå nu ordentligt.
Den er for lang.
Kan De sy?
- Kan De lægge den op? - Kjolen?
Alle Nellys kjoler og nederdele gik kun til knæet. Kort, vidt og luftigt.
Er det min kaffe?
Deres hår er forfærdeligt. Det må vi gøre noget ved.
Nelly farvede altid sit hår.
- Ellers noget? - Masser. Vi er kun lige begyndt.
Når vi har ordnet det her, vil De sidde i et tog, der kommer østfra.
Og her i Berlin vil vi vente på Dem på perronen.
I en rød kjole og sko fra Paris?
Tror De, man ser sådan ud, når man kommer fra en kz-lejr?
Ingen vil tro os.
De har selv set dem gå her forbi med forbrændte og sønderskudte ansigter.
Ingen ser på dem. Ingen vil have noget med dem at gøre.
Men Dem skal de se i ansigtet og sige: "Det er Nelly!"
"Hun er i live. Hun har klaret det. Hun er kommet hjem. Hun er glad."
"Hun har taget en let kjole og smukke sko på, fordi hun er glad."
Kun sådan opnår vi, hvad vi vil.
De her vil vente på perronen. Dem kan vi møde de første par dage.
Navne og et par detaljer. Lær dem udenad.
Jeg går med og kan hjælpe Dem. I nødstilfælde hulker eller græder De.
Som om De er overvældet. Eller De omfavner en eller anden.
Det må vi øve.
Dem med korset er døde. Dem skal De også kunne huske.
Ham der blev skudt i Lichtenberg. Han var nazist.
- Ham? - Ja, og også hende.
Har De også billeder af Nelly?
- Jeg ville så gerne se hende. - Senere. Koncentrér Dem nu om dem.
- Hvilken øjenfarve havde Nelly? - Den samme som Dem.
- Og hvad er det? - Blå.
Godmorgen.
Jeg har løsningen til Deres hår.
Det er ikke min kone. Det er en skuespillerinde.
Nelly var meget glad for det billede. Hendes stil og hendes makeup.
Håret. Det efterlignede hun, især når hun skulle optræde.
Ja, faktisk hver gang hun skulle optræde. Kan De ordne det?
De kan vel godt lægge makeup?
Jeg har skaffet sminke.
Og noget til håret. Farven skulle passe.
Det går ikke.
- Jeg kan ikke komme sådan fra lejren. - Det har jeg jo forklaret.
Nej, det er helt...
De vil se Nelly og ikke en hærget kz-fange.
Det skal vi arbejde på.
Hvis jeg kommer lige fra kz-lejren, vil folk da spørge...
...hvad jeg har oplevet der, eller hvad jeg...
- Hvad? - Hvordan det er gået mig, og...
- Så er jeg nødt til at fortælle. - Hvad vil De fortælle?
- Hvad? - Et eller andet.
Hvordan... Hvordan vi sad på bommen.
Nøgne og...
...måtte endevende tøjet på...
...dem, der lige var kommet, og så...
...står kapoerne rundt om os, og...
...vi skal lede efter pengesedler eller ædelsten, som de kan have skjult.
Og så er der denne pige, og denne pige er...
Ja, hun kigger på mig. Den pige kigger på mig.
- Hvor har De det fra? - Hun har sin mors kjole på...
Hvor har De det fra?
Det har jeg læst.
Jamen så fortæl bare det. Hvis nogen spørger.
Ja.
Men jeg forsikrer Dem. Ingen vil spørge om det.
Ingen af dem vil spørge om det.
Ingen vil spørge.
De har gjort det godt med kjolen.
- Johnny! - Det må De ikke kalde mig.
Hvor skal De hen?
- Jeg trænger til frisk luft. - Jeg trænger også til frisk luft.
Vent.
Kan du genkende mig?
Johnny.
Lad være.
Hvad er det, De har smurt i hovedet?
Øjenpartiet er helt forkert. Og gangen og det hele.
Det hele er forkert. Har De slet ingenting lært?
- Jeg må ud. - Nej.
De må ikke gå ud.
Hvis De går nu, og nogen genkender Dem, er det hele forgæves.
Hvem skulle genkende mig? Jeg må ud.
Ikke?
Først holdt grønthandleren op med at betjene os.
Og så Schmidt-Ott overfor.
Så måtte Nelly ikke synge mere. Vennerne holdt op med at komme.
Oppe på tredje sal boede Sigrid og Walter Hochbaum.
De kom heller ikke mere.
Vinteren 1943 måtte jeg skjule Nelly.
Lehmann forbød hende adgang til beskyttelsesrummet.
Vi var sikre på, han ville stikke hende. Han ville have vores lejlighed.
Min ven Leo Scherer faldt på Østfronten. Han havde en husbåd på Müggelsee.
Der installerede jeg hende.
Hvordan lærte vi hinanden at kende?
Tag hatten på og kom.
- Gik De tit tur sammen med hende? - Ja.
Om natten?
Også det, ja.
Og hvor gik De så hen?
- Havde De yndlingssteder? - Ja, bestemt.
Hvilke?
- Lad os gå tilbage. Det trækker op. - Skal vi ikke sætte os lidt her?
Lad være med det.
Hold op med det.
- De fotos i skuffen vedkommer ikke Dem. - Det ved jeg godt.
- Det lader det ikke til. - Jeg har ikke set dem.
Hold op med at spille Nelly for mig. De skal ikke overbevise mig.
- Hvor er Deres hat? - Den ligger på bænken.
Hvor er det skønt at være forelsket.
Her er Deres hat.
Uden Johnny havde jeg ikke overlevet i lejren.
Hver nat og dag tænkte jeg kun på, hvordan jeg kunne komme tilbage til ham.
Og da jeg var kommet her tilbage, var jeg nødt til at lede efter ham.
Og da jeg så havde fundet ham, så kunne han ikke genkende mig.
Og det var... Lene, det...
Så døde jeg igen.
Og nu har han gjort mig til Nelly igen.
- Jeg kan ikke tage til Palæstina. - Hvad vil du så?
- Med Johnny. Tilbage. - Det kan ikke lade sig gøre.
Lene, når jeg er sammen med ham, kan jeg komme tilbage.
- Når han fortæller om hende... - Om hende?
Så kan jeg blive helt jaloux på mig selv.
- Hvornår vil du fortælle ham det? - Det ved jeg ikke.
Lene, det er, som om vi lige har mødt hinanden, forstår du det?
Og hvad skal der så ske?
Jeg skal snart ankomme med toget. Han giver dig sikkert besked.
Og så er jeg tilbage igen. Det er min hjemkomst.
Og så vil han have dine penge.
Ved du, hvad der rigtig piner mig?
Vi jøder har skrevet, sunget og knoklet.
Mange gik i krig for Tyskland, og de blev gasset alle som en.
Og nu kommer de overlevende tilbage og tilgiver.
Gaskamrene forstummer, og vi tilgiver.
Al fejhed og alt forræderi.
Det bliver uden mig, Nelly.
Lene, jeg ved, at han elsker hende.
Jeg tror ikke, at han forrådte hende.
Da du sad i mørket, troede jeg lige, at du havde skudt ham og behøvede hjælp.
Det ville jeg ærlig talt have foretrukket.
Jeg venter på Dem her.
Fru Lenz?
Hvor er jeg glad for at se Dem igen.
Også Deres mand?
De ved jo, hvordan mænd er i dag.
Hvordan er de da?
Må jeg byde på noget?
Vi har kaffe, rigtig kaffe.
Den er til vores fine gæster.
Elsie, vil du lave kaffe?
Vidste De, at jeg skjulte mig nede i båden?
Nej.
Jeg så Dem i vinduet.
Da jeg blev hentet. Dem og Deres mand.
Det var forfærdeligt.
Men hvad skulle vi have gjort?
Det sagde jeg også til Deres mand.
Vi var så bange.
- Og De ved vel, at vores søn... - Kom min mand tilbage igen?
Ja, efter pågribelsen.
Hvornår?
Straks efter.
Hvad laver De her?
Her må have været koldt om vinteren.
Hvordan gik det hos værtsfolkene?
De havde ret.
Værtinden spurgte ikke til lejren.
Men hun kaldte mig fru Lenz.
Og hun græd.
- De var her, da Nelly blev hentet. - Hvem siger det?
Værtinden.
Skal vi gå?
Forrådte De Nelly?
Det er jo tit heller ikke et rigtigt forræderi.
De skjulte hende.
De måtte hele tiden tage Dem af hende.
Og så bliver man pågrebet og forhørt.
Pludselig lader de en gå.
Og så skynder man sig hen til hende for at se, hvordan hun har det.
Og så lægger man ikke mærke til, at man bliver forfulgt.
Og så var det for sent.
De står der og kan ingenting gøre.
De må stå og se på, at Nelly bliver hentet.
Stå af.
Kom med.
I næste uge lader vi Nelly komme tilbage.
På perronen står jeg, Sigrid, Monika
- Friederike, Walther og Alfred.
Toget ankommer, og der er mange, der står af.
Det er bedst, du sætter dig bagerst i toget.
Så sætter toget i gang igen, og man får øje på dig
- i den røde kjole og skoene fra Paris.
Det vil være den gode, gamle Nelly. De ånder lettet op.
De vil løbe hen til dig. Sigrid først som altid.
Hun bliver helt teatralsk og leder efter ordene: "Jeg kan ikke tro det."
"Nelly!" Og så omfavner hun dig.
Og Alfred, der bagatelliserer alting, vil sige: "Min lille Nelly!"
Monika vil fortælle dig om sin mand.
"Jeg har altid vidst, at du ville komme tilbage."
Og Friederike vil som sædvanlig have ondt af sig selv, af Berlin.
Hvad med os?
Vi går hen mod hinanden. Ganske varsomt.
Vi vil ikke sige noget. Ikke kysse og kramme.
Vi falder bare i hinandens arme. Du lægger hovedet mod min skulder.
Og vi lukker øjnene, begge to.
Og vi gør ingenting. Ingenting i lang tid.
Anbefaling. Elisabeth Schwarz har tjent hos mig marts-september 1945...
Hun har også lagt et brev til Dem.
Det skulle jeg give Dem.
- Hvor er Lene? - Ved De ikke det?
Fru Winter skød sig i torsdags.
"Kære Nelly."
"Jeg har fortalt dig, at der ikke er nogen vej tilbage for os."
"Men for mig er der heller ingen vej frem."
"Jeg føler mig mere tiltrukket af vore døde end af vore levende."
"Jeg kan ikke skjule dette for dig:"
"Din mand lod sig skille fra dig, kort efter at du var blevet hentet."
"Jeg vedlægger en kopi af dokumentet."
"Hav det godt. Lene."
Vent her. Jeg henter nøglen.
Ved ottetiden kommer toget. Er en halv time nok?
Til at gøre Dem i stand og lægge makeup?
Eller hellere tre kvarter?
Hvad mener du?
Så siger du du til mig, og så siger du De.
Det har jeg også lagt mærke til.
Jeg er nødt til at gøre dig lidt ondt.
I Auschwitz får de tatoveret et nummer.
Jeg må give dig et lille sår på underarmen.
Nogen vil spørge til nummeret.
Og så hvisker du, at du har skåret det væk.
Så får du ikke flere spørgsmål.
Gå ud.
Den 4. oktober 1944. Johannes Lenz skilles fra Nelly Lenz.
Nelly!
Det er ikke til at tro.
Det er så...
Jeg ved ikke...
Du skal have et knus.
Nelly.
Jeg sagde også til Wolfgang, at Nelly ville komme tilbage.
Bare han også kunne se dig. Bare han...
Ja, Nelly.
Christina er død.
Mit barn er dødt.
Gå nu hen til Johnny. Der står han.
Kom, lad os gå, børn. Maden bliver kold.
Vi har savnet dig.
I forgårs gik jeg forbi studiet.
Rundbænken, hvor I altid sad.
Gadebelysningen var blevet repareret.
Indenfor spillede et klaver, og der var en, der sang.
Jeg lukkede øjnene
- og et kort øjeblik var alt som før.
Ja, og nu sidder du her, Nelly.
Og jeg behøver ikke at lukke øjnene for at se dig.
Aldrig mere.
- Skål for, at du er kommet hjem, Nelly. - Skål for Nelly.
Nelly.
Du er mit livs kærlighed. Du er mit et og alt.
Uanset hvad der sker.
Kom. Kom med.
Kom.
"Speak Low".
- "Speak Low"? - Ja.
Jeg har altid ønsket mig endnu en gang at synge sammen med Johnny
- en eller anden gang i Berlin.
Oversat af Jan Madsen Dansk Video Tekst